Provincia Kunar, Afghanistan
Mă simt de parcă m-aţi duce la un tribunal militar.
E o nebunie. Ce-am făcut?
Mă simt de parcă o să opriţi şi-o să mă lichidaţi la marginea drumului.
Ce, n-aveţi voie să vorbiţi?
- Hei, Forrest! - Putem să vorbim, domnule.
- Înţeleg, deci e ceva personal? - Nu, îi intimidaţi.
Dumnezeule mare, eşti femeie! Nu mi-aş fi dat seama, sincer.
Nu vreau să-mi cer scuze, dar nu pentru asta mergem?
Prima oară m-am gândit că eşti soldat.
- Sunt pilot. - Ai o structură a feţei excelentă.
De-abia mă pot abţine să nu te privesc acum.
Crezi că e ciudat?
Hai, e-n regulă! Râdeţi!
- Vreau să vă întreb ceva. - Da, te rog.
E adevărat că aţi marcat cu 12 din 12 modele de pe coperta revistei Maxim?
E o întrebare excelentă.
Da şi nu. Martie şi cu mine am avut un conflict între programe,
dar din fericire în decembrie au fost gemene.
Altceva?
Glumeşti cu ridicatul de degete, nu?
E în regulă dacă fac o poză cu dumneavoastră?
Da, foarte în regulă.
Să nu văd poza pe pagina ta de MySpace.
Te rog, fără semne de bande.
Nu, fă-o, glumesc.
Da, pace. Îmi place pacea.
N-aş mai avea de lucru dacă ar fi pace.
Haide! Apasă pe buton. Nu schimba nicio setare.
Bine...
Ce se întâmplă?
Contact în stânga!
Jimmy, rămâi cu Stark!
Staţi jos!
S-a făcut!
Fir-ar să fie!
- Stai, dă-mi o armă! - Staţi acolo!
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & felixuca @ www.titrări.ro
OMUL DE OŢEL
Las Vegas, cu 36 de ore mai devreme
Tony Stark, vizionar, geniu, patriot american.
Încă de la o vârstă fragedă,
fiul legendarului dezvoltator de armament Howard Stark,
a intrat repede în centrul atenţiei cu originalitatea şi geniul său.
La vârsta de 4 ani, a construit prima lui placă de circuite,
la 6 ani, primul motor.
La 17 ani, a absolvit cu "summa cum laudae" la MIT.
Apoi, un titan a încetat din viaţă.
Prietenul de-o viaţă şi aliatul lui Howard Stark,
Obadiah Stane intervine ca să umple golul lăsat de legendarul fondator.
Până la vârsta de 21 de ani, fiul risipitor se întoarce,
şi e numit noul CEO al Stark Industries.
Având cheile regatului,
Tony intră într-o nouă eră pentru moştenirea tatălui său,
creând arme mai inteligente, robotică avansată, ţintire prin satelit.
În prezent, Tony Stark a schimbat faţa industriei de armament,
asigurând libertatea şi protejând America şi interesele sale
pe întregul mapamond.
Ca om de legătură cu Stark Industries,
am privilegiul unic de a munci alături de un patriot adevărat.
E prietenul şi mentorul meu.
Doamnelor şi domnilor, este onoarea mea anul acesta
de a prezenta Premiul Apogee domnului Tony Stark.
Tony?
Mulţumesc, domnule colonel.
E minunat. Mulţumesc.
Mulţumesc mult tuturor. E minunat.
Eu nu sunt Tony Stark.
Dar dacă aş fi în locul lui Tony,
v-aş spune ce onorat mă simt şi ce bucurie am în suflet
pentru că am primit acest foarte prestigios premiu.
Cel mai bun lucru la Tony e şi cel mai rău.
Mereu munceşte.
Merge!
Haide!
Te iubesc!
Ar trebui să rămâi până mâine...
- Eşti incredibil! - Nu, nu, nu...
- Te-au momit aici? - Nu m-a momit nimeni.
Dar mi s-a spus că dacă îţi voi înmâna un premiu,
vei fi adânc onorat.
Sigur că voi fi onorat.
Şi e vorba de tine şi e grozav. Deci când o facem?
- E chiar aici. - Încă o dată...
- Poftim. - Uite-l! Ce uşor a fost.
- Îmi pare rău. - Da. Nu-i nimic.
Vrei să te uiţi la el?
Hai să dăm cu zarurile!
Ajută-mă niţel, da? Suflă în ele.
- Bun. Hai, suflă şi tu. - Eu nu suflu în zaruri.
Gata! Din mâinile colonelului Rhodes!
Asta e.
S-au întâmplat şi lucruri mai rele, cred că n-o să păţim nimic.
- Gata. Mâine să nu întârzii! - Să fii sigur de asta.
- Vorbesc serios. - Ştiu, ştiu.
Să dăm Cezarului ce-i al Cezarului. Ia de-aici.
Domnule Stark! Scuzaţi-mă! Domnule Stark...
Christine Everhart de la revista Vanity Fair.
Pot să vă pun câteva întrebări?
- Arată bine? - E în regulă.
- Bună! Da... - Bună seara!
- E-n regulă? - Da. Spune.
Aţi fost numit DaVinci al timpurilor noastre.
- Ce părere aveţi despre asta? - E absolut ridicol. Eu nu pictez.
Şi ce părere aveţi despre cealaltă poreclă, "Negustorul de Moarte"?
Nu sună rău. Lasă-mă să ghicesc.
- Berkley? - Brown, de fapt.
Ei bine, domnişoară "Brown",
e o lume imperfectă, dar e singura pe care o avem.
Îţi garantez că în ziua în care nu va mai fi nevoie de arme pentru păstrarea păcii,
o să mă apuc de făcut cărămizi şi grinzi pentru spitale de copii.
Repetaţi des?
În fiecare noapte în faţa oglinzii înainte de culcare.
- Îmi dau seama. - Aş vrea să vezi cu ochii tăi.
Tot ce vreau e un răspuns serios.
Bine, uite ceva serios.
Tatăl meu avea o filosofie.
Pacea înseamnă a avea un băţ mai mare decât al celuilalt tip.
Zise tipul care vinde beţele.
Tatăl meu a ajutat la învingerea naziştilor care au lucrat la Proiectul Manhattan.
Foarte multă lume, inclusiv profesorii de la Brown,
consideră asta a fi erou.
Şi foarte multă lume ar mai considera asta şi profit de pe urma războiului.
Ia spune-mi. Ai de gând să faci vreun reportaj despre milioanele de vieţi salvate
prin avansarea tehnologiei medicale
sau eradicarea foametei cu ajutorul recoltelor inteligente?
Toate aceste progrese au avut loc prin finanţări militare, scumpo.
Bună dimineaţa. E ora 7 a.m.
Temperatura din Malibu e de 22 de grade cu nori izolaţi.
Condiţiile de surf sunt bune cu valuri până la umeri.
Cota maximă a fluxului va fi atinsă la 12:52.
Malibu, California
Tony!
Hei, Tony!
Nu sunteţi autorizată să accesaţi zona asta.
- Doamne! - E Jarvis, majordomul.
Ţi-am adus hainele. Au fost curăţate şi călcate.
Te aşteaptă o maşină afară care te va duce unde vrei tu.
Tu trebuie să fii celebra Pepper Potts.
Într-adevăr.
După toţi aceşti ani, Tony tot de mai pune să iei hainele de la curăţătorie.
Fac orice şi tot ce-mi cere domnul Stark.
Inclusiv să duc gunoiul afară uneori.
Asta e tot?
Arată-mi o vedere prin secţiune.
Presiunea din cilindrul trei e scăzută.
Bine.
- O să încerc din nou... - Te rog să nu-mi închizi muzica.
O să vă ţin la curent.
Tu trebuia să fii în capătul celălalt al lumii acum.
- Cum a reacţionat? - Ca o campioană.
De ce mă grăbeşti aşa?
Zborul era programat acum o oră şi jumătate.
Ciudat, mă gândeam că dacă tot e avionul meu,
o să mă aştepte pe mine să ajung acolo.
Tony, trebuie să vorbesc cu tine despre câteva chestii înainte să pleci.
Asta nu e cam împotriva firii să ai propriul avion
dacă pleacă înainte să ajungi tu?
A sunat Marly. Are un nou cumpărător pentru Jackson Pollock.
Îl vrei? Da sau nu.
Are o reprezentaţi bună pe perioada primăverii?
"Primăverii" e cartierul din East Hampton unde locuieşte şi munceşte, nu anotimpul.
Cred că e un exemplu bun. Cred că preţul e mult prea exagerat.
Am nevoie de asta. Cumpăr-o şi depoziteaz-o.
Bine.
- Conferinţa de la MIT... - E în iunie.
Te rog, nu mă stresa cu chestii din viitorul îndepărtat.
Deci o să le spun da.
Stai aşa. Refracteaz-o şi preia-o, n-o transmite înapoi.
Trebuie să semnezi astea înainte să pleci.
De ce încerci să scapi de mine. Ai planuri?
- Să ştii că da. - Nu-mi place când ai planuri.
Am voie să am planuri de ziua mea.
- E ziua ta? - Da.
Ştiam asta. Deja?
Da. Nu-i ciudat? E în aceeaşi zi ca anul trecut.
Să-ţi cumperi ceva frumos din partea mea.
- Deja mi-am cumpărat. - Şi?
- Arată foarte bine. - Da?
E de foarte bun gust. Mulţumesc, domnule Stark.
Cu plăcere, domnişoară Potts.
În regulă.
Eşti bun! Credeam că te-am pierdut.
M-aţi pierdut.
Am luat-o pe scurtătură prin Mulholland.
Ce-i cu tine?
Ce-i?
Trei ore!
Am fost reţinut cu un interviu pentru Vanity Fair.
- De trei ore te aştept aici! - Te aşteptăm pe tine acum. Haide!
Haide!
Ridică roţile! Rock 'n' roll!
- Ce citeşti, ornitorincule? - Nimic.
- Haide, acritură, nu mai fi supărat. - Nu-s acritură.
Ţi-am spus, nu-s supărat, sunt indiferent, da?
- Am spus că-mi pare rău. - Bună dimineaţa, dle Stark.
- Bună. I-am zis că-mi pare rău, dar... - Sunt doar indiferent acum.
Nu te respecţi nici pe tin însuţi, ştiu că nu mă respecţi pe mine.
- Te respect pe tine. - Sunt doar dădaca ta, aşa că...
Când ai nevoie să-ţi schimb scutecul, să mă anunţi şi o să-ţi aduc o sticlă, da?
Hei! Să încălzeşti sake-ul, da? Mersi că mi-ai amintit.
Nu vorbim despre... Nu bem! Suntem la muncă acum.
Nu poţi servi sushimi fără sake.
Eşti incapabil să fii responsabil din punct de vedere constituţional.
Ar fi iresponsabil să nu bem. Eu vorbeam de un taxi de noapte.
- Sake fierbinte? - Da. Două, te rog.
Nu. Eu nu beau. Nu vreau nimic.
Despre asta vorbesc.
Când mă trezesc dimineaţa,
şi când mă îmbrac cu uniforma, ştii ce recunosc?
Văd în oglinda aia că fiecare persoană care poartă o uniformă din asta, mă protejează.
- Ştii ce? Nu mai îmi place de tine... - Nu! Nu trebuie să fii ca mine.
- Dar dimineaţa eşti cu adevărat tu. - Scuze, dar sunt puţin distras aici.
Nu, nu se poate să te laşi distras, ascultă-mă!
Baza aeriană Bagram, Afghanistan
- Domnule general. - Bun venit, domnule Stark.
- Aştep cu nerăbdare prezentarea armelor. - Mersi.
E oare mai bine să fii temut sau respectat?
Eu zic, e oare prea mult dacă le cer pe amândouă?
Cu asta în minte, vă prezint umil
bijuteria coroanei din seria Libertăţii a Stark Industries.
E primul sistem de rachete care
încorporează tehnologia brevetată de respingere.
Se spune că cea mai bună armă e cea cu care nu trebuie să tragi niciodată.
Cu tot respectul, dar nu sunt de acord.
Eu prefer arma cu care trebuie să tragi o singură dată.
Aşa o făcea tata. Aşa o face şi America.
Şi până acum a mers binişor.
Găsiţi o scuză ca să lansaţi aşa ceva,
şi vă garantez personal că
băieţii cei răi nici nu vor vrea să iasă din peşteri.
Las la aprecierea dumneavoastră...
... racheta Ierihon.
Vă dau şi una din astea pentru fiecare tranzacţie de cel puţin 500 de milioane.
Pentru pace!
Tony!
Obie, cum de eşti treaz?
Nu puteam să adorm până nu aflam cum a decurs.
- Cum a mers? - Super. Crăciunul o să vină mai devreme.
Bravo, băiete! Ne vedem mâine, da?
- De ce nu porţi pijamalele de la mine? - Noapte bună, Tony.
Hei, Tony!
Îmi pare rău, asta e maşina celor cu simţul umorului.
Cea pentru serioşi şi morocănoşi e mai în spate.
- Bună treabă. - Ne vedem la bază.
Eu n-aş face asta în locul tău.
Ce naiba mi-ai făcut?
Ce-am făcut eu?
Ţi-am salvat viaţa.
Am îndepărtat cât de multe şrapnele am putut,
dar au mai rămas multe şi ţi se îndreaptă spre inimă.
Vrei să vezi?
Uite un suvenir. Uită-te.
Am văzut multe asemenea răni în satul meu.
Le spunem "Morţii Ambulanţi".
Pentru că durează cam o săptămână ca aşchiile să atingă organele vitale.
Ce-i ăsta?
Ăla e un electromagnet legat la o baterie de maşină.
Şi-ţi ţine şrapnelele la distanţă de inimă.
Aşa, zâmbeşte.
Să ştii că ne-am mai întâlnit la o conferinţă tehnică din Berna.
- Nu-mi amintesc. - Nici n-ai avea cum.
Dacă aş fi fost aşa de beat, nu m-aş mai fi putut ţine pe picioare,
darămite să mai ţin o prelegere despre circuite integrate.
Unde suntem?
Haide, ridică-te! Ridică-te!
Fă la fel ca mine. Haide, ridică mâinile!
Alea sunt armele mele. De unde au armele mele?
Nu mă înţelegi? Fă la fel ca mine.
A spus, "Bun venit, Tony Stark,
cel mai celebru criminal în serie din istoria Americii."
E onorat.
Vrea să-i construieşti o rachetă...
... racheta Ierihon cu care ai făcut o demonstraţie.
Pe asta.
Refuz.
Tony!
Vrea să ştie ce părere ai.
Cred că ai multe din armele mele.
A spus că au tot ce-ţi trebuie ca să construieşti racheta Ierihon.
Vrea să faci o listă cu materialele.
Ca să poţi începe lucrul imediat. După ce termini,
o să te elibereze.
- Ba n-o să mă elibereze. - Nu, n-o să te elibereze.
Sunt sigur că deja eşti căutat, Stark.
Dar în munţii ăştia nu vei fi găsit niciodată.
Ascultă...
Ceea ce ai văzut e moştenirea ta, Stark.
Munca ta de-o viaţă, în mâinile criminalilor acelora.
Aşa vrei să fii ţinut minte?
Să fie ăsta ultimul act de sfidare al marelui Tony Stark?
Sau o să faci ceva în privinţa asta?
De ce să fac ceva? O să mă omoare pe amândoi.
Oricum ar fi, şi dacă nu mă omoară, o să fiu mort într-o săptămână.
Atunci...
... e o săptămână foarte importantă pentru tine, nu?
Ăsta o să fie atelierul meu de lucru, vrea să fie bine iluminat.
Am nevoie de un aparat de sudură, nu contează dacă e pe acetilenă sau propan.
O să am nevoie de echipament de lipit, căşti, ochelari de protecţie,
aş vrea şi o cupă de topitorie.
Am nevoie de două seturi de unelte de precizie.
Câte limbi ştii?
Multe. Depinde, nu destule pentru locul ăsta.
Aici se vorbeşte araba, urdu, dari, pashto,
mongoleza, farsi, rusa...
- Cine sunt oamenii ăştia? - Ei sunt clienţii tăi fideli, domnule.
Îşi spun Cele Zece Inele.
Am putea fi mai productivi dacă
m-ai include şi pe mine în procesul de planificare.
Bun. De-asta n-avem nevoie.
Ce-i aia?
E Paladiu, 0,15 grame.
Avem nevoie de cel puţin 1,6 grame.
Vreau să te văd demontându-le pe celelalte 11.
Ce face?
Lucrează.
Ai grijă. Cu atenţie. Avem o singură şansă.
Linişteşte-te. Am mâinile sigure.
De ce crezi că mai eşti în viaţă?
- Cum să-ţi spun? - Numele meu e Yinsen.
Yinsen. Îmi pare bine.
Şi mie-mi pare bine.
Nu arată deloc ca o rachetă Ierihon.
Asta pentru că e un arc-reactor în miniatură.
Mai am unul mare care îmi alimentează fabrica de acasă.
Ar trebui să-mi ţină şrapnelele departe de inimă.
Dar ce-ar putea genera?
Dacă am calculat corect, şi de obicei calculez corect,
3 GigaJuli pe secundă.
Asta ţi-ar putea alimenta inima 50 de vieţi.
Da, sau ceva mare de tot timp de 15 minute.
Ăsta e biletul nostru de ieşire.
Ce e?
Întinde-le şi uită-te.
Impresionant.
Bune zaruri!
Tot nu mi-ai spus de unde eşti.
Sunt dintr-un orăşel numit Gulmira. E un loc chiar frumos.
Ai familie?
Da, şi-o să-i văd când o să plec de-aici.
Dar tu, Stark?
Nu am pe nimeni.
Deci eşti un bărbat care are totul... şi nimic.
- Nu prea seamănă cu Ierihonul din poză. - Poate că l-au modificat.
- Coada e aşezată greşit. - E pusă invers.
Relaxează-te.
Arcul şi săgeata erau odată apogeul tehnologiei.
I-au permis marelui Genghis Khan
să domnească de la Pacific până în Ucraina de astăzi.
Un imperiu de două ori mai mare decât cel al lui Alexandru cel Mare
şi de patru ori mai mare decât Imperiul Roman.
Dar astăzi,
cel care deţine cele mai noi arme marca Stark,
domneşte peste aceste ţinuturi.
Şi în curând...
... va fi rândul meu.
De ce m-ai trădat?
Muncim din greu.
Ţi-am cruţat viaţa.
Aşa mă răsplăteşti tu?
E foarte complicat.
Se străduieşte.
Puneţi-l în genunchi.
Mă crezi prost?
O să scot eu adevărul de la tine.
Muncim amândoi.
Deschide gura.
Ce vrea?
Mă iei de fraier?
Ce se întâmplă?
Spune-mi adevărul.
Construieşte un Ierihon.
Ce vrei? Un termen de predare? Nu pot...
Am nevoie de el.
E un asistent bun.
Aveţi timp până mâine ca să-mi construiţi racheta.
Gata.
Te poţi mişca?
Bun, repetă.
41 de paşi drept înainte, apoi 16 paşi dinspre uşă, spre dreapta,
33 de paşi, apoi spre dreapta.
Unde-i Stark?
Era aici acum o clipă.
Duceţi-vă să-l căutaţi.
Yinsen! Stark!
Spune-le ceva.
- Vorbesc ungureşte. Nu... - Vorbeşte în ungureşte, atunci.
Bine, ştiu...
- Ce ştii? - Un minut! Un minut!
- Cum a fost? - Doamne Dumnezeule?
- Au plecat. - Ce să fac?
- Lasă-mă să termin aici. - Porneşte procedura de alimentare.
- Acum! - Spune-mi!
F11
Spune-mi când vezi o bară de progres.
- Ar trebui să apară acum. - Da!
Vorbeşte. Spune-mi când o vezi. Apasă Ctrl + I.
- I şi Enter. - Bine.
Vino aici şi încheie-mă.
În regulă.
Fixează bolţurile bine.
Se apropie!
Nu trebuie să arate frumos. Să fie făcut.
Se apropie!
Ai grijă ca punctele de control să fie sigure înainte să mă urmezi, da?
Mai avem nevoie de timp.
- Mă duc să mai trag de timp. - Respectă planul!
Respectă planul!
Yinsen!
Fereşte-te!
Stark!
Haide. Trebuie să mergem.
Haide, avem un plan, trebuie să-l respectăm.
Ăsta a fost planul dintotdeauna, Stark.
Haide, o să mergi să-ţi vezi familia, ridică-te!
Familia mea e moartă.
O să mă duc să-i văd acum, Stark.
E în regulă.
Eu îmi doresc asta.
Mulţumesc că m-ai salvat.
N-o irosi... Nu-ţi irosi viaţa.
Acum e rândul meu.
N-a fost rău.
Cum a fost în maşina celor cu simţul umorului?
Data viitoare mergi cu mine, da?
Ai grijă aici.
Cred că glumeşti. Să n-o văd.
Ţi s-au înroşit ochii.
Ai vărsat câteva lacrimi pentru şeful tău?
Sunt lacrimi de bucurie. Nu-mi place deloc să-mi caut de lucru.
Gata cu vacanţa.
Unde mergem, domnule?
- Du-ne la spital, te rog, Happy. - Nu.
- Nu? Tony, trebuie să mergi la spital. - Nu e un răspuns complet.
- Trebuie să te consulte un doctor. - Nu trebuie să fac nimic.
Am fost ţinut captiv timp de trei luni.
Sunt două lucruri pe care vreau să le fac.
Vreau un cheeseburger...
- Şi celălalt... - Gata, hai că ajunge.
Nu e ceea ce crezi.
Vreau să organizezi o conferinţă de presă, acum.
O conferinţă de presă? Pentru ce Dumnezeu?
Da, Hogan, dă-i drumu'. Mai întâi luăm cheeseburgeri.
Ia uitaţi aici!
Tony!
- Credeam că ne vedem la spital. - Nu. N-am nimic.
Ia uită-te la tine!
- Trebuia să mănânci un burger! - Da. Haide.
- Mi-ai luat şi mie? - Mai e doar unul şi-l vreau.
Uitaţi cine a venit!
Da! Mulţumesc!
- Domnişoară Potts? - Da.
Putem vorbi o clipă?
Nu fac parte din conferinţa de presă, dar e pe cale să înceapă chiar acum.
Nu sunt reporter.
Sunt agentul Phil Coulson,
de la Divizia de Comandă Strategică, Intervenţii, Management de Forţe, Logistică
- Ţi se împleticeşte limba. - Ştiu. Lucrăm la asta.
Deja am fost abordaţi de DOD, FBI şi CIA.
Noi suntem o divizie separată cu un interes mai exact.
Trebuie să-l chestionăm pe dl Stark în legătură cu circumstanţele evadării sale.
- O să programez ceva, da? - Mulţumesc.
Ar fi în regulă să staţi cu toţii jos?
Staţi jos, o să ne vedem mai bine aşa.
O să fie mai puţin formal...
Ce-i cu dragostea asta?
Nu te uita la mine. Nu ştiu ce pune la cale.
Mă bucur să te văd.
Şi eu.
N-am apucat să-mi iau rămas bun de la tata.
L-aş fi întrebat ce simte în legătura cu activitatea companiei.
Dacă a avut vreodată îndoieli.
Sau poate că a fost exact la fel cum ni-l amintim din buletinele de ştiri.
Am văzut tineri americani ucişi
chiar de armele create de mine pentru a-i apăra şi proteja.
Şi am văzut că...
... am devenit parte dintr-un sistem care nu-şi asumă nicio răspundere.
- Domnule Stark! - Tu de colo.
Ce s-a întâmplat acolo?
Mi-au fost deschişi ochii.
Mi-am dat seama că am mai multe de oferit acestei lumi
decât să fac lucrurile să explodeze.
Din acest motiv, cu efect imediat,
închid divizia de armament de la Stark International.
Până când va veni clipa în care voi decide viitoarea direcţie a companiei,
una cu care voi fi şi eu de acord
şi care va ajuta la binele suprem al acestei ţări.
Ceea ce trebuie să reţinem din asta e că Tony s-a întors!
Şi se simte mai bine ca niciodată.
Vom purta o mică discuţie internă şi vă vom anunţa rezultatele.
- Unde e? - E înăuntru.
Ce bine a mers...
- Mi-am pictat o ţintă pe cap? - Pe capul tău? Dar al meu?
Cu cât crezi că o să scadă preţul acţiunilor mâine?
- 40% în cazul optimist. - Minimum!
Tony, suntem fabricanţi de arme.
Obie, nu vreau să am pe conştiinţă pe nimeni.
Cu asta ne ocupăm noi.
Suntem negustori de oţel, fabricăm arme.
Numele meu e scris pe clădire.
Şi ceea ce facem noi împiedică lumea să cadă în haos.
Nu şi luând în considerare ceea ce am văzut eu.
Nu facem o treabă îndeajuns de bună. Putem mai bine, o să facem altceva.
Cum ar fi? Vrei să facem sticluţe pentru copii?
Cred că ar trebui să studiem tehnologia arc-reactorului.
Fii serios!
Faza cu arc-reactorul a fost pentru publicitate!
Tony, haide, am construit chestia aia să închidem gura activiştilor.
- Funcţionează. - Da. Ca proiect ştiinţific.
Arcul n-ar fi fost profitabil. Ştiam asta înainte de a-l construi.
Tehnologia arc-reactorului e o fundătură, nu?
Posibil.
Am dreptate? N-am mai făcut o descoperire de vreo 30 de ani.
Aşa se zice.
Puteai mima indiferenţa mai prost de-atât? Spune-mi, cine ţi-a spus?
- Nu contează cine mi-a spus. Arată-mi. - Rhodey sau Pepper?
- Vreau să-l văd. - Bine, Rhodey.
Bine...
Funcţionează.
Ascultă-mă, Tony.
Suntem o echipă.
Nu există ceva să nu putem face, dacă suntem uniţi,
la fel ca şi cu tatăl tău.
Îmi pare rău că nu te-am anunţat, da?
Dar dacă te-aş fi anunţat...
Tony, gata cu afacerile cu armament.
- M-ai înţeles? - Foarte bine.
Trebuie să mă laşi pe mine să mă ocup de asta.
Va trebui să faci cu totul altceva acum.
O să fim în centrul atenţiei acum. Vreau să-mi promiţi că te dai la fund.
Stark Industries! Am o singură recomandare! Gata?!
Vinde!
Abandonaţi nava!
"Hindenburg" vă spune ceva?
Hai să vă arăt noul plan de afaceri al Stark Industries.
Uitaţi, e o companie de arme care nu fabrică arme.
Pepper! Cât de mari îţi sunt mâinile?
- Poftim? - Cât de mari îţi sunt mâinile?
- Nu înţeleg de ce... - Treci încoace. Am nevoie de tine.
Salut!
Să le văd! Arată-mi mâinile.
Să le văd!
Chiar sunt mici. Foarte "petite", într-adevăr.
Am nevoie de ajutorul tău niţel.
Doamne! Aia e chestia care vă ţine în viaţă?
A fost. Acum e o vechitură.
Asta mă va ţine în viaţă în viitorul previzibil.
Îl schimbam pentru o unitate de upgrade, şi am avut o mică problemă.
- Ce înseamnă asta? - Nu e nimic.
E un mic ciot. Este un fir expus sub dispozitivul ăsta.
Se atinge de peretele fasungului şi provoacă nişte impulsuri.
- Ce să fac cu el? - Pune-l acolo. Poţi să-l arunci.
Vreau să bagi mâna şi să scoţi uşor firul.
E sigur?
Da. E distractiv, ca în "Operation", numai să nu se atingă de peretele fasungului.
- Cum adică "Operation"? - Lasă, e doar un joc.
Ridică uşor firul. Da? Super.
Nu cred că sunt calificată să fac aşa ceva.
Nu, te descurci bine.
Tu eşti cea mai capabilă, calificată
şi mai de încredere persoană pe care am cunoscut-o vreodată.
O să te descurci de minune.
Îţi cer prea mult?
- Bine, bine. - Chiar am nevoie de ajutorul tău aici.
Scârboşenie!
Nu e scârboşenie. E o scurgere de plasmă anorganică.
E de la dispozitiv, nu din corpul meu.
- Miroase urât! - Da, cam aşa e...
Firul de cupru. L-ai prins?
- Gata, gata, l-am prins. - L-ai prins?
Acum să nu atingă...
- Iese! Asta voiam să zic mai devreme. - Scuze, scuze, scuze.
Acum, când îl scoţi, ai grijă să nu scoţi şi electromagnetul din capăt.
Ăsta era. Tocmai l-ai scos.
- Bine... Nu mă aşteptam. - Doamne!
- Ce fac acum? - Nu-l băga la loc!
- Ce s-a întâmplat? - Nimic, fac stop cardiac
- pentru că ai smuls electromagnetul. - Parcă era sigur!
Trebuie să ne grăbim. Ia asta.
- Bine. Bine. - Vezi că are un comutator.
- Tony? - Ce-i?
- O să fie bine, da? - Oare?
O să fie bine.
- O să fie totul bine. - Să sperăm.
Să ataşezi asta de plăcuţa de la bază.
Şi ai grijă să...
A fost chiar aşa de greu? A fost distractiv, nu?
Gata, gata. Fain!
- Eşti bine? - Da, mă simt super.
Tu eşti bine?
Să nu-mi mai ceri niciodată să fac aşa ceva.
Nu mai am pe nimeni în afară de tine.
În fine...
Ce să fac cu ăsta?
Distruge-l.
Incinerează-l.
Nu vrei să-l păstrezi?
Pepper, mi s-a spus în multe feluri, dar nu şi nostalgic.
- Asta e tot, dle Stark? - Da, domnişoară Potts.
Hei, Neîndemânaticule, treci aici. Ce caută chestiile alea pe biroul meu?
Ăla e telefonul, o poză cu mine şi tata,
Aranjează-le pe toate.
Viitorul luptelor aeriene.
Va fi cu pilot sau fără?
Vă spun din experienţă că niciun vehicul aerian fără pilot
nu va întrece instinctele şi intuiţia unui pilot,
acea capacitate de a privi dincolo de aparenţe şi de a distinge rezultatul,
sau judecata unui pilot.
Dle colonel? De ce nu un pilot fără avion?
Ia uitaţi cine a picat din cer, domnul Tony Stark.
Că tot veni vorba de "cu pilot sau fără",
trebuie să-l faceţi să vă povestească despre greşeala din vacanţa de primăvară.
Nu uitaţi, primăvara anului 1987.
Acea încântătoare doamnă s-a trezit... Cum îl chema?
- Nu face asta! - Nu era Ivan?
- Nu face asta! O să te creadă. - Bine.
- Nu face asta. - Mă bucur să vă cunosc.
Lăsaţi-ne câteva minute.
- Sunt surprins. - De ce?
Jur că nu mă aşteptam să te văd mergând aşa de repede.
- Fac mai mult de atât. - Serios?
Rhodey, lucrez la ceva important.
Am venit să vorbim. Vreau să faci parte din proiect.
O să faci foarte multă lume fericită
pentru că şmecheria de la conferinţa de presă a fost o nebunie.
Asta nu e pentru Armată. E altceva.
Acum eşti umanitar, sau ce?
- Trebuie să mă asculţi. - Tu ai nevoie de timp să te aduni.
Vorbesc serios.
Mi-a părut bine să te văd, Tony.
Mersi.
- Jarvis, eşti treaz? - Pentru dvs, domnule? Întotdeauna.
Aş vrea să deschid un nou proiect. Indexează-l drept "Versiunea 2".
Să-l stochez în baza de date principală a Stark Industries?
Momentan nu ştiu în cine să am încredere.
Până la noi ordine, ţine totul pe serverul meu privat.
Lucraţi la un proiect secret, domnule?
Nu vreau să ajungă pe mâini greşite.
În mâinile mele, ar putea servi la ceva bun.
Următorul.
Sus.
Fă-le frumos, Dummy. Chiar aici.
Stai nemişcat. Super.
Nu eşti bun de nimic. Mută-te la degete, umblu eu aici.
Scuze, îţi stau în cale cumva?
Sus!
Bun. Nu le mişca. Eşti...
... o tragedie.
Hai să facem asta cum trebuie.
Punctul de începere la jumătate de metru de centru.
Dummy, mai cu viaţă! Fii pe fază în caz de incendiu.
Tu filmează.
Bun.
Activez controalele manuale.
O să încep încetişor.
O să folosesc 10% din capacitate pentru a mă înălţa.
Trei,
doi,
unu.
În sus, doi. Setează aşa.
Te-am sunat. N-ai auzit Intercomul?
Da, totul e... Poftim?
- A venit Obadiah, ce să-i spun? - Super, vin imediat.
Bun.
Parcă nu mai făceai arme.
Ăsta e un stabilizator de zbor. E complet inofensiv.
Nu mă aşteptam la asta.
Cum a fost?
Chiar aşa de rău?
Doar pentru că am adus pizza de la New York,
nu înseamnă că a mers prost.
Sigur că nu. Doamne!
Ar fi fost mai bine dacă erai şi tu acolo.
Mi-ai spus să mă dau la fund şi asta am şi făcut.
M-am dat la fund, iar tu ai avut grijă...
Hei! Haide. M-am referit în public, în presă.
Asta a fost o întâlnire a consiliului director.
A fost o întâlnire a consiliului director?
Consiliul pretinde stres posttraumatic. Au înaintat o dispoziţie de suspendare.
- Poftim? - Vor să te excludă.
De ce? Pentru că preţul acţiunilor a scăzut cu 40 de puncte?
Ne aşteptam la asta.
- Cu 56,5. - Nu contează. Noi deţinem majoritatea.
Tony, şi consiliul are drepturi.
Au hotărât că tu şi noua ta direcţie nu sunt în interesul companiei.
Sunt responsabil.
Asta e o nouă direcţie pentru mine, pentru companie.
Mă refer la mine din partea companiei, că sunt responsabil pentru modul cum...
E prea de tot.
Fii serios, Tony!
- Mă găsiţi în atelier. - Hei, hei, Tony! Ascultă.
Încerc să întorc situaţia, dar trebuie să-mi oferi ceva,
ceva nou cu care să-i îmbunez.
Lasă-i pe ingineri să analizeze asta.
- Să facă nişte schiţe. - Nu.
- Le arunci un os celor din New York. - Categoric nu. Rămâne cu mine.
Asta e, Obie. Las-o baltă.
Bine, atunci asta rămâne cu mine. Hai, poţi să iei şi tu o bucată.
- Ia două. - Mersi.
- Pot să vin să văd ce faci? - Noapte bună, Obie.
Ziua 11, testul 37, configuraţia 2.0.
Din lipsa de opţiuni mai bune, Dummy se ocupă tot de incendii.
Dacă mă mai stropeşti o dată şi nu ard, te donez unei facultăţi.
Gata, uşurel.
Serios, o să încep doar cu 1% din capacitate.
În trei, doi, unu...
În regulă.
Te rog să nu mă urmăreşti cu ăla, am impresia că o să mă aprind spontan.
Stai pe loc şi dacă e ceva, intervii.
Din nou, la 2,5% din capacitate.
Trei, doi, unu.
Nu vreau să fiu aici.
Atenţie la maşini!
Da, pot să zbor.
- Jarvis, mai eşti aici? - Vă stau la dispoziţie, dle.
- Încarcă displayul. - Verificat.
- Încarcă preferinţele interfeţei mele. - Imediat, dle.
- Bine, ce spune? - Nu am încărcat complet, dle.
- Suntem online şi pregătiţi. - Încarcă turul virtual.
Import preferinţele şi calibrez mediul virtual.
- Finalizează interfaţa de control. - Cum doriţi.
Testul complet, încep diagnosticarea.
Conectează-te la turnul de control al traficului aerian.
Dle. mai sunt necesari câţiva terabiţi de calcule până să se poată efectua un zbor...
Uneori trebuie să fugi până să poţi merge.
Gata? Trei... doi... unu.
E ca într-un vis.
Să vedem până unde putem merge.
Altitudinea maximă de zbor e de 5.000 de picioare, domnule.
Uneori trebuie să ţinteşti sus!
Domnule, efectul unei asemenea manevre vă poate fi fatal.
Mai sus!
Jarvis, iniţializează-mă!
Trebuie să spargem gheaţa!
Taie alimentarea.
DE LA PEPPER.
DOVADA CĂ TONY STARK ARE O INIMĂ.
Manevrabilitatea e slabă la altitudine de peste 40.000 de picioare,
presurizarea e problematică, gheaţa e factorul principal.
Excelentă observaţie, domnule.
Poate dacă vreţi să vizitaţi alte planete ar trebui să îmbunătăţim sistemul.
Conectează-te la CISCO şi pune-i să reconfigureze metalele - aliaj de titaniu
folosit la sateliţi tactici, ar trebui să asigure
integritatea fuzelajului şi raportul greutate/putere.
- Să rulez optimizarea specificaţiilor? - Uimeşte-mă.
În seara asta, e mare spectacol la Disney Concert Hall,
unde balul anual pentru strângere de fonduri al lui Tony Stark pentru pompieri
a devenit locul cel mai la modă!
Jarvis, ai vreo invitaţie la asta?
Nu am înregistrat nicio invitaţie.
... nu a mai ieşit în public de la
ultima conferinţă de presă bizară şi controversată.
Unii afirmă că suferă de stres post-traumatic
şi că se simte rău de săptămâni. În orice caz,
nimeni nu se aşteaptă să fie prezent la bal diseară.
Proiect complet.
E puţin cam ostentativ, nu?
La ce mă gândeam? De obicei sunteţi aşa de discret!
Bine. Adăugă puţin roşu caroseriei.
Da, asta ar trebui să vă ajute cu discreţia.
Proiect complet.
Da, îmi place. Vopseşte-l!
Demarez execuţia automată. Timpul estimat de execuţie: cinci ore.
Nu mă aştepta, dragă.
Fabricarea de arme e doar o mică parte din ce înseamnă Stark Industries.
Parteneriatul nostru cu comunitatea ştiinţifică...
- Bună, Tony, îţi aminteşti de mine? - Chiar nu.
Arăţi super, Hef!
- Acest trimestru se anunţă bine. - Nu sunt invitat la propria petrecere?
Uită-te la tine!
- Ce surpriză! - Ne vedem înăuntru.
- Ia-o uşor, am Consiliul în mână... - Sigur că da!
O să dureze doar o clipă, am emoţii.
Dă-mi un scotch.
- Dle Stark? Sunt agentul Coulson. - Da!
Tipul de la Divizia de Comandă Strategică, Intervenţii, Management de Forţe, Logistică.
- Vă trebuie un alt nume... - Aud asta des.
Cred că este un moment dificil pentru dv, dar trebuie să vă informez.
Trebuie să răspundeţi la întrebări şi timpul e un factor important în aşa ceva.
Să ne întâlnim. Pe 24, la ora 19.00, la Stark Industries?
Sigur că da. Ai absolută dreptate.
Mă duc la asistenta mea să aranjez... întâlnirea.
- Arăţi fantastic, nu te-am recunoscut. - Ce faci aici?
- Fug de agenţii guvernului. - Eşti singur?
De unde ţi-ai luat rochia?
- Cum ţi s-a părut cadoul de ziua ta? - De foarte mult bun gust.
- Dansezi? - O, nu. Mulţumesc.
- Te fac să te simţi stânjenită? - A... nu...
Dar uit să mă dau cu deodorant când dansez în faţa tuturor cu şeful meu.
- Arăţi bine, miroşi bine... - O, Doamne...
- Dar te-aş putea concedia. - Nici nu-ţi poţi lega şireturile fără mine.
- Ba da. - Serios? Ce nr. de asigurări sociale ai?
- Cinci. - În regulă... cinci.
- Lipsesc doar câteva cifre... - Da.
Te am pe tine pentru celelalte opt.
- Să luăm nişte aer. - Da, am nevoie de aer...
- A fost foarte ciudat. - Dar inofensiv.
- Toţi colegii mei ştiu... - Ce?
- Ştii ce spun... - Nu sunt obiectivi, doar am dansat...
Nu a fost doar un dans, nu înţelegi pentru că eşti TU...
şi toţi ştiu cum eşti şi cu câte fete ieşi, ceea ce nu e ceva rău...
iar eu... tu eşti şeful meu şi dacă dansăm eu par...
- că încerc să... şi suntem aici, şi eu... - Cred că dramatizezi.
Port rochia asta ridicolă şi dansăm, dintr-o dată...
- Vreau ceva de băut. - Orice doreşti.
Vreau o vodka martini, foarte seacă, cu măsline... cel puţin trei...
Două vodka martini, foarte seci, cu multe măsline, foarte rapid.
Tony Stark! Mă bucur să vă văd aici.
- Carrie! - Christine!
- Aşa e... - Aveţi tupeu să veniţi aici.
- Măcar o reacţie? - Panică, aş spune... panică.
Vorbeam de rolul jucat de compania ta în această atrocitate.
Da, mi-au pus doar numele pe invitaţii, nu ştiu ce să zic.
- Şi eu speram... - Am lipsit câteva luni, dacă nu ştiai.
Asta numiţi voi "de încredere"?
Oraşul se numeşte Gulmira. Aţi auzit de el?
- Când au fost făcute? - Ieri.
- Nu am aprobat aşa ceva. - Dar compania ta a făcut-o.
Eu nu sunt "compania mea".
Ai văzut pozele astea?
- Ce se întâmplă? - Tony, nu-ţi poţi permite să fii aşa naiv!
Eram naiv când am zis că e o linie peste care nu trecem în afaceri?
Că dacă jucăm murdar, s-a terminat? Lucrurile nu mai sunt aşa?
Hai să facem o poză.
Faceţi poze!
Cine crezi că te-a îndepărtat? Eu am depus plângere împotriva ta.
Doar aşa te puteam apăra.
Împrejurimile din Gulmira nu pot fi descrise decât ca o coborâre în infern
în versiunea modernă a inimii întunericului.
Simpli fermieri şi săteni din localităţi paşnice
au rămas fără cămin.
Au fost alungaţi de pe pământuri de lorzii războiului orbiţi de noua lor putere.
Sătenii au fost nevoiţi să se refugieze în tabere improvizate
în alte sate, sau aici...
în uzine sovietice dezafectate.
Atentatele sunt atribuite unui grup de gherilă numit de localnici Cele 10 Inele.
După cum vedeţi, aceşti oameni sunt înarmaţi masiv şi au o misiune.
Una care poate fi fatală pentru oricine le stă în cale.
Dar în lipsa presiunilor internaţionale, refugiaţii au slabe speranţe.
O femeie care caută cu disperare informaţii despre soţul ei răpit de insurgenţi...
şi forţat să se înroleze...
... un copil se întreabă: "unde sunt mama şi tata?"
Sunt puţine şanse pentru refugiaţii care pot doar spera să îi ajute cineva...
Mişcaţi-vă!
Femeile în camion! Armele aici!
Afară din case! Plecaţi de aici!
Mai repede!
Prindeţi canalia aia!
Puneţi-l lângă ceilalţi!
Cine naiba e ăsta?
Omoară secătura asta!
Sunteţi nişte incompetenţi!
Întoarce capul!
Tata! Tata!
E al vostru...
- Ce naiba a fost asta? - Li s-a spus că zona e liberă...
Foloseau scuturi de infanterie, nu au fost avertizaţi...
Washington o să ne sară în cap.
Contactează-i pe cei din CIA.
Ne-au căutat ei. Vor să ştie dacă am fost noi.
- Nu am fost noi. - A fost Marina?
Vreau răspunsuri! Pot să văd şi eu ţinta?
Cheamă-l pe Colonelul Rhodes de la Dezvoltare Arme, acum!
Încercarea de identificare în toate bazele de date nu a dat rezultate.
Supravegherea la altitudine a zonei a dat ceva?
Avem un AWAC şi un Global Hawk în zonă.
A dispărut? Cum de nu apare pe radar?
Am verificat pe radar pe secţiuni.
- Are vreun sistem de camuflare? - Nu, poate e un apart de zbor fără pilot.
Cu ce avem de-a face?
O să sun pe cineva.
- Alo, Tony? - Cine este?
- Sunt Rhodes. - Poftim? Alo?
- Sunt Rhodes. - Vorbiţi mai tare, vă rog.
Ce naiba e zgomotul ăla?
Conduc o decapotabilă.
Am nevoie de ajutorul tău, acum.
- E ciudat cum merg lucrurile... - Da, avem un depozit de armament...
care a explodat, aproape de unde ai fost tu ţinut captiv...
- E un loc periculos. - Respiri greu?
- Nu, făceam jogging. - Parcă ai zis că eşti la volan.
Da, conduceam prin canion... şi pe urmă fac jogging.
Sigur nu testaţi vreo armă prin zonă de care ar trebui să ştiu?
- Nu. - L-am văzut.
Bine, pentru că mă uit chiar acum la una şi e pe cale să fie făcută bucăţi.
Sunt Flash 1, am ţinta în vizor.
Flash 1, ce este?
- Nu am idee. - Ai contact radio?
- Nu răspunde, dle. - Atunci ai permisiunea să ataci.
Trece la viteză supersonică!
- Racheta se apropie. - Liber!
Ţintă atinsă.
Manevră de despărţire!
Sfinte...
- A trecut pe lângă noi, dle. - Am pierdut contactul vizual.
Ce este?
Nu văd nimic!
Orice-ar fi fost, a scăpat.
Cred că ţinta a fost eliminată, dle.
- Alo! - Bună, Rhodes, eu sunt.
- Cine? - Scuze, eu sunt de vină.
Nu e un joc, nu îţi testezi echipamentul în zona mea de război, pricepi?
Nu e "echipament"! E un costum!
- Eu sunt! - Rhodes, ai ceva pentru mine?
- Retragerea la bază. - Recepţie. Terminat.
Sub avion. Pare să fie... un om!
Rostogoleşte-te!
Atenţie! Sunt lovit!
Mă catapultez!
Flash 1 e căzut.
- Flash 2, vezi vreo paraşută? - Negativ! Nicio paraşută!
Mi s-a blocat paraşuta!
Domnule, am contact vizual!
Flash 2, atacă. Dacă ai ţinta, trage!
Dle. Maior, nici nu ştim în ce tragem...
Căpitane, tocmai a eliminat un aparat de zbor în zona neautorizată. Flash 2, trage!
Atacă! Execută manevrele de bază! Continuă!
S-a deschis paraşuta!
Spune-mi, mai eşti acolo?
- Da. - Doamne, nebunule!
Im datorezi un avion, ştii asta, nu?
Da, nu am vrut să iasă aşa. Vrei să vezi la ce costum am lucrat?
Nu, e mai bine să ştiu cât mai puţin.
Ce-ar trebui să spun presei?
Eroare la manevre, nu asta le spui de obicei?
Nu e aşa de simplu!
Un nefericit accident la manevre a implicat ieri un F22 Raptor ieri.
Mă bucur să raportez că pilotul nu a fost vătămat.
Cât despre evenimentele de la sol din Gulmira,
încă e neclar cine sau ce a intervenit,
dar vă asigur că Guvernul SUA nu a fost implicat.
Ce este, domnule?
Domnule, o să vă doară mai puţin dacă nu vă zbateţi.
A fost prima oară.
Am proiectat asta ca să... Hei!
Asta ar trebui să fie tot.
Te rog încearcă să nu mă răneşti.
Ce se întâmplă aici?
Sincer, nu e cel mai oribil lucru pe care m-ai prins că îl făceam.
Alea sunt găuri de la gloanţe?
Bun sosit.
Transmite-i complimente lui Tony Stark.
Dacă îl ucideai, cum trebuia, mai aveai o faţă acum.
Ne-ai plătit cu mai nimic să ucidem un prinţ!
Arată-mi arma.
Vino. Lasă gărzile afară.
Rezultatul a fost neaşteptat.
Deci aşa a făcut-o!
Acesta a fost doar primul efort.
Stark şi-a perfecţionat modelul.
A ucis mulţi oameni, recent.
Un om cu vreo zece din-astea ar putea fi conducătorul regiunii.
Şi tu visezi la tronul lui Stark.
Avem un inamic comun.
Suntem încă în afaceri.
Îţi voi da planurile lui...
cadou.
Şi în schimb...
sper să îmi dai darul soldaţilor din oţel.
Ăsta e singurul dar pe care-l vei primi.
Tehnologia...
Mereu a fost călcâiul lui Ahile prin partea asta de lume.
Nicio grijă, durează doar 15 minute.
E cea mai mică dintre problemele tale.
Luaţi armura.
Haideţi, să terminăm aici.
Stabiliţi sectorul 16 de sub reactorul operaţional.
Convocaţi cei mai buni ingineri, vreau prototipul imediat.
Bună. Eşti ocupată?
Vreau să mergi la biroul meu
şi pe server vei găsi actele de transport.
Cu asta vei intra.
Ori sunt printre cele normale, ori dacă nu, le-au făcut fişiere-fantomă,
şi atunci caută terminaţiile numerice cele mai mici.
Şi ce vrei să faci cu informaţiile astea dacă ţi le aduc?
Au făcut afaceri pe ascuns ca să fabrice arme.
Le voi distruge.
Ştii că te-aş ajuta cu orice,
dar nu te pot ajuta dacă o iei iar de la capăt.
Nu e nimic în afară de asta. Nicio expoziţie de artă,
nicio strângere de fonduri, nimic de semnat,
e doar următoarea misiune.
Nimic altceva.
Dacă e aşa...
atunci îmi dau demisia.
Ai rămas alături de mine atâţia ani cât am câştigat de pe urma distrugerii.
Şi acum, că încerc să apăr oamenii,
vrei să mă laşi baltă?
O să te sinucizi, Tony.
Nu vreau să fac parte din asta.
Nici nu ar trebui să fiu viu.
Doar dacă nu a existat un motiv.
Nu sunt nebun.
Doar că în sfârşit ştiu ce am de făcut.
Şi simt din tot sufletul că aşa e bine.
Şi eu simt acelaşi lucru.
ATENŢIE! BREŞĂ ÎN SECURITATE!
ACCES PERMIS.
DISCUL FANTOMĂ GĂSIT.
SECTOR 16 ACCES FIŞIERE.
Sectorul 16!
Ce pui la cale, Obadiah?
TRADUCERE.
Nu ne-ai zis că ţintă pe care ne-ai plătit să o ucidem era marele Tony Stark.
După cum vezi, minciunile tale te vor costa scump.
Preţul pentru a-l ucide pe Tony Stark tocmai a crescut.
Deci...
Ce-o să facem în privinţa asta?
Ştiu prin ce treci, Pepper.
Tony... Are parte doar de ce e mai bun, nu-i aşa?
Am fost aşa bucuros...
când s-a întors acasă de parcă a revenit dintre morţi.
Şi acum îmi dau seama...
că Tony nu prea s-a întors acasă cu adevărat, nu-i aşa?
S-a ascuns în peştera aia...
Mi se frânge inima...
E un om complicat.
A trecut prin multe dar cred că va fi bine.
Eşti o femeie deosebită.
Tony nici nu ştie ce norocos este.
Mulţumesc.
Ar fi bine să mă întorc la el.
Acela e ziarul de azi?
Da.
Îmi permiţi?
- Joc cuvinte încrucişate. - Desigur.
Ai grijă.
DESCĂRCARE COMPLETĂ.
- Dră. Potts? Aveam întâlnire, aţi uitat? - Nu acum.
Veniţi cu mine.
O să vă dau întâlnirea vieţii dv.
Absolut.
Vă sun înapoi.
Dle Stane...
am făcut ce-aţi cerut şi avem, se pare, o mică problemă...
- O problemă? - Da.
Domnule, tehnologia aceasta nu există, deci e ca şi cum...
William, iată tehnologia!
Ce-am cerut doar să îl faci mai mic!
Asta încercam să facem, dar sincer, e imposibil!
Tony Stark a construit asta într-o peşteră!
Din nişte resturi!
Îmi pare rău...
nu sunt Tony Stark.
Tony?
Tony, eşti acolo?
Uşurel...
Îţi aminteşti de asta, nu-i aşa?
Păcat că l-ai respins, îl putem folosi în atâtea domenii!
Am cerut să fii asasinat.
Mă temeam că ucid gâsca cu ouă de aur...
Dar, vezi tu...
aşa a vrut soarta, să scapi de acolo.
Dar mai ai un ou de aur de dat.
Crezi că doar pentru că ai un ideal îţi şi aparţine?
Tatăl tău ne-a dat bomba atomică.
Ce fel de lume ar fi fost acum dacă era la fel de egoist ca tine?
E frumos!
Asta e simfonia ta de lumini.
Ce capodoperă, priveşte!
Asta e moştenirea ta.
Îţi imaginezi arme având asta drept inimă?
Arme care ar întoarce soarta lumii, ar pune puterea în mâinile noastre.
În mâinile mele...
Aş vrea să fi putut vedea
prototipul meu...
Nu e aşa de...
Nu e aşa de conservator ca al tău.
Păcat că ai implicat-o pe Pepper în asta.
Aş fi preferat să supravieţuiască.
Cum adică a plătit ca Tony să fie ucis?
Pepper, mai încet.
De ce ar face Obadiah asta?
- Bine, unde e Tony acum? - Nu ştiu, nu răspunde la telefon.
Te rog, du-te la el şi asigură-te că e bine.
Mulţumesc, ştiu o scurtătură.
Ce băiat bun!
Tony!
- Eşti bine? - Unde e Pepper?
E bine, e cu nişte agenţi să îl aresteze pe Obadiah.
Poate nu vor fi suficient de mulţi.
Secţiunea 16.
Iat-o.
Cheia mea nu funcţionează, nu se deschide uşa!
Ce e asta? E o chestie care va sparge încuietoarea?
Te rog, îndepărtează-te de uşă.
Asta e cea mai tare chestie pe care-am văzut-o!
Nu e rea, nu?
Vrei să mai fac ceva?
Ţine cerul liber!
La naiba!
Data viitoare, iubire!
Se pare că ai avut dreptate.
Chiar construia costumul ăsta.
Da, dar e mai mare.
Cum crezi că o să ţină piesa pentru piept?
E la 48% energie. Acea piesă de piept nu a fost concepută pentru zbor.
Ţine-mă la curent.
- Pepper! - Tony, eşti bine?
- Da. - Obadiah a înnebunit!
Ştiu! Pleacă repede de acolo!
Unde crezi că te duci?
Nu mai avem nevoie de serviciile tale.
- Lasă-i jos! - Victime colaterale, Tony!
Puterea scăzută.
Putere redusă la 90%.
De treizeci de ani te car în spate...
... pentru nimic!
Nimic nu-mi va sta în cale!
Cu atât mai puţin TU!
Nu ai făcut altceva în afară de armura ta.
De ce te crezi mai presus decât toţi?
- Dle, se pare că poate zbura. - Du-mă la altitudinea maximă.
La 15% putere, sunt şanse să vă străpungă armura.
Ştiu să calculez!
Dle, n-o să vă vină să credeţi, s-a întors!
- Dă-mi-l pe Maior Allen! - Trimiteţi avioanele!
Nu e necesar în timpul unor exerciţii de antrenament.
- 15% putere, dle. - Bine!
- 11%. - Continuă.
- 7% putere. - Nu-mi mai spune, doar afişează!
Tony, costumul meu e mai avansat din toate punctele de vedere!
Cum ai rezolvat problema îngheţării?
Problema îngheţării...
Mai bine te-ai interesa de ea.
2%.
Acum mergem pe rezervele de energie de urgenţă.
- Potts! - Tony, Doamne, eşti bine?
Nu mai am energie. Trebuie să ies din costum. Vin imediat.
Bună încercare!
Armele pregătite.
Sistemul de ochire dislocat.
Înapoi!
Foarte deştept, Tony!
- Potts! - Tony!
Nu merge. Trebuie să facem reactorul să explodeze.
Şi cum vei face asta?
Tu o vei face. Du-te la consola centrală, deschide-o deasupra circuitelor,
şi ai grijă să nu apeşi pe butonul
de declanşare a reactorului până nu-ţi spun eu.
O să fie înspăimântător aici sus.
Bine, mă duc acum.
Asigură-te că aştepţi până îţi spun eu că e momentul.
Asta pare ceva important.
Niciodată nu mi-au plăcut genul ăsta de lucruri.
Dar trebuie să recunosc că îmi place mult costumul.
În sfârşit te-ai întrecut pe tine, Tony.
Ţi-ai făcut tatăl mândru.
E pregătit, Tony. Coboară de pe acoperiş!
Tony!
Ce ironie, Tony!
Încercând să scapi lumea de arme, i-ai dat-o pe cea mai puternică.
- Pepper! - Şi acum...
te voi ucide cu ea.
Mi-ai distrus sistemul de ochire.
- Apasă pe buton. - Mi-ai zis să nu o fac!
Ce coace micuţa ta prietenă?
- Fă-o! - Vei muri!
Apasă-l!
Tony!
Aţi primit relatarea oficială
a evenimentelor de la Stark Industries de aseară.
Au existat rapoarte neconfirmate că un prototip cu erori de funcţionare
a cauzat daune la reactorul principal.
Din fericire membrii personalului lui Tony Stark...
CINE E OMUL DE OŢEL?
Numele prinde, deşi nu e oţel, ci un aliaj de titaniu şi aur...
dar are o imagine simbolică puternică.
Iată-ţi alibiul.
- Bine... - Erai pe iaht.
Avem rapoarte care te plasează în Avalon toată seara şi mărturii de la 15 invitaţi.
Mă gândeam să spunem că am fost doar eu cu Pepper.
- Asta s-a întâmplat. - Bine.
Citeşte-o cuvânt cu cuvânt.
Nu scrie nimic de Stane.
Ne ocupăm şi de asta. E în vacanţă.
Un avion mic poate fi foarte... nesigur.
Dar povestea cu Carver? E garda mea de corp?
Nu e prima mea "acoperire", dle Stark.
Rămâneţi cu declaraţia oficială şi ne ocupăm noi de restul.
Aveţi... 90 de secunde.
Agent Coulson...
Voiam să vă mulţumesc pentru ajutor.
Cu asta ne ocupăm noi.
O să mai auziţi de noi.
- De la "Comandă Strategică..." - Spuneţi doar SCUT.
Corect.
Să înceapă spectacolul!
Nu e chiar aşa de rău, nici eu nu mai cred că sunt Omul de Oţel.
- Nu eşti Omul de Oţel, chiar nu eşti. - Bine, cum vrei!
Dacă aş fi Iron Man, prietena mea ar fi distrusă,
şi-ar face griji că o să mor...
Iar eu aş deveni foarte conflictual, ceea ce ar face-o să fie...
şi mai nebună după mine. Spune-mi că nu te-ai gândit la seara aceea!
- La care seară? - Ştii tu...
Cea... când am dansat... când am urcat pe acoperiş şi...
pe urmă ai coborât, să aduci ceva de băut...
şi m-ai lăsat acolo singură...
Asta e seara despre care vorbeşti?
Aşa credeam şi eu.
- Ar trebui să mergem. - Da, le datorăm un răspuns.
Dl. Stark a pregătit o declaraţie.
Nu va răspunde la întrebări. Vă mulţumesc.
A trecut ceva vreme de când nu am mai vorbit, aşa că acum rămân la foile scrise.
Au existat speculaţii că aş fi implicat
în evenimentele de pe stradă, de pe acoperiş...
Chiar vreţi să credem că era o gardă de corp într-un costum?
Care a apărut convenabil în pofida faptului că...
Ştiu că pare ciudat...
dar una e să infirmi povestea oficială şi alta să faci acuzaţii nefondate...
sau să insinuezi că aş fi un super erou.
Nu am zis că sunteţi un super erou.
Foarte bine, pentru că ar fi deplasat...
şi de domeniul fantasticului.
Clar, nu sunt genul eroului.
Cu toate hibele de caracter şi greşelile comise...
Rezumă-te la foile scrise.
Adevărul este...
că eu chiar sunt Omul de Oţel.
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & felixuca @ www.titrări.ro